FREMANTLE, WESTERN AUSTRALIA
Pass dere nå. Legg den der.
Kjapp dere, eller la mannen passere!
De har også reist langt. Jeg vet at du vil la dem gå først.
Frue.
- Se hvor du går. - Unnskyld meg.
Jeg er nestemann.
Gamlinger bør gå sist eller tre til side.
Beklager, Mr Quigley. Vi hindrer visst den mannen.
Nei da. Jeg snakket med ham, og han har aldeles ikke hastverk.
- Hvor kommer du fra? - Wyoming.
- Er det ved Sydney? - Litt lenger nord.
Jeg ser du er en mann som er på utkikk etter noen.
- Noe? - Jeg kan trenge en god hest.
Du er fra de fries land og de modiges hjem. En drink?
Et sted å hvile? Kanskje en kvinne?
Jeg tror ikke damen har så lyst til å bli med på vognen din.
Roy? Roy, det er deg!
Jeg er ikke Roy.
Jeg ser etter deg hver gang et amerikansk skip kommer! Endelig!
Jeg er lei for det, Roy. Lei for alt sammen.
Tilhører Crazy Cora deg?
Jeg sa ikke det, jeg sa at hun ikke ville bli med deg.
Sjefen sa vi kunne ta med hvite horer. Vi er lei av svarte kvinner.
Be Cora bli med uten mer bråk. Vi skal mate henne.
Ta meg med hjem!
Pell deg vekk.
Unnskyld meg.
Jeg er ny i området, og det er mulig jeg tar feil.
Men er alle i dette landet like stygge som dere tre?
Pass deg, Roy.
Unnskyld!
Hold deg unna!
- Unnskyld, Roy. - Jeg heter Matthew Quigley!
Er det deg?
Marston ba oss hente deg.
Skal si vi viste dem. Ikke sant, Roy?
Har dere noe imot å ri på hest her?
Vi rir når det passer oss. Okser er ikke så kresne.
Du kan jo ri en av dem, om du vil.
Jeg må sitte bak med kvinnfolka. Jeg skulle ha tatt med en hest.
- Jeg snakket ikke til deg! - Slapp av.
Alt kommer til å gå kjempefint.
- Hva gjør du? - Bandasjerer hodet ditt.
Det gjør sikkert vondt. Jeg vil hjelpe!
Slutt!
Du har hjulpet mer enn nok.
Jeg takker for hjelpen.
Jeg skjønner ikke hvorfor du er så barnslig. Sitt stille.
Slutt! Hvem i helvete er denne Roy?
Hei der, trenger du hjelp med Crazy Cora?
Her.
Takk.
Jeg kjenner ingen Roy, så la meg være i fred.
Fortsett.
God natt, Roy.
God natt.
- Hva i helvete er det? - Rødjakker.
Den fordømte Mr Ashley-Pitt og heltene hans.
- Venner av dere? - De er britiske.
- Få det unna ekvipasjen min! - Hvorfor ta med liket tilbake?
Vi har ordre om å ta med alle mulige kvegtyver.
- Jævelen er dau. - Det blir en kort rettssak.
- Sersjant... - Vi ser etter to desertører.
- Jeg forstår dem godt. - Har dere sett dem?
Nye avledninger, hva? Hvem er fyren bakpå?
Yankeen som Marston sendte bud etter.
Er du her for å gjøre det idiotene av noen irske straffanger ikke kan?
Bare gjør jobben din og hold deg unna bråk.
Erfaring tilsier at amerikanere er primitive utskudd.
De er blitt drevet ut av sitt eget, barbariske land.
- Løytnant... - Major.
Major, vi har allerede sendt utskuddene ut av landet.
Vi sendte dem tilbake til England.
Hva er det der? Koalaer?
Kenguruer, tror jeg.
Uansett har naturen spilt dem et grusomt puss.
Jeg er møkk lei deg. Jeg er møkk lei Roy, hvem nå det er.
Jeg heter Matthew.
Unnskyld, for faen! Tenk at du snakker til meg på den måten, Roy!
Vask munnen din med såpe.
Du er en halv boble fra å være i vater, det er sikkert.
Bare fordi veien svinger, så må ikke humøret ditt svinge like mye.
Når er vi framme ved Marstons ranch?
Vi har vært på eiendommen hans i to dager.
Ting virker annerledes her.
Det sies at Gud skapte Australia sist.
Etter at han ble lei av å gjøre alt annet så likt.
Jeg har iallfall sett mye vakkert landskap.
Hva gjør du så langt hjemmefra?
Det har aldri vært noen andre enn deg.
Du vet vel det?
Du kan ta meg om du har lyst, Roy.
Kjære vene, kvinne, gå og legg deg.
Vent til du får se hva vi har til deg.
Elliott Marston. Velkommen til Australia.
Mennene dine har alt ønsket meg velkommen.
Coogan, Mr Quigleys bagasje. Ta den med til hytta.
Du sa du ville betale 50 dollar i gull bare for oppmøtet.
- Du kaster ikke bort tid. - Jeg har seilt i tre måneder.
Du vekket interessen min.
21 menn fra hele verden svarte på annonsen min.
Canada, India, England...
De skrev bare bokstaver.
Men du kunne ordlegge deg.
Jeg skrev at jeg ønsket å leie inn verdens beste skytter.
Har jeg det?
Den legendariske Sharps-riflen.
Du kan det med våpen. Den har bøyleladning.
Vanligvis er løpet 30 tommer. Dette er 34.
Ombygd for å bruke spesiallaget .45, sjugrams metallhylse
med en 35 grams kule i endesteng av papp.
Den har dobbel avtrekker og finsikte.
Denne skyter en skjerv lenger enn 1200 meter.
Et eksperimentelt våpen med eksperimentell ammunisjon.
Det kan man jo kalle det.
La oss eksperimentere.
Whitey, ta bøtten og ri helt til jeg signaliserer.
Si ifra når du vil at han skal stanse.
Er mannen din god nok til å treffe noe så langt unna?
Jeg kjenner ham ikke, har aldri sett ham før.
Det må bli et godt skudd.
Der, tenker jeg.
Bare tull.
Er du sikker på at du ikke vil ha bøtten litt nærmere, Mr Quigley?
Herregud!
Helt sikker.
Jeg sa jo at bare min Roy kan treffe prærieulv på den avstanden.
Imponerende. Du er ansatt.
Kan du unnskylde meg? Jeg har noe jeg må ta meg av.
Mulig du syns det er interessant.
Flott skyting, Roy.
Jeg tror det har skjedd en feil. Hun de kaller Crazy Cora...
Jeg vil gjerne at mennene lar henne være til vi to har snakket sammen.
Hva som helst.
Desertører fra Hennes Majestets væpnede styrker.
Det blir dødsstraff. Jeg kan skyte dere bare fordi dere ferdes ulovlig her.
La oss få bli. Vi skal nok vise oss lojale.
Bedre enn dette straffangepakket.
Dessverre har deres overordnede, major Ashley-Pitt og jeg en avtale.
Dere må tilbake til eksekusjonspelotong.
Men jeg ser ingen grunn til at dere skal surres sammen som dyr.
Mr Dobkin?
Dette er våpenet jeg foretrekker.
Spis middag sammen med meg.
Yankeen er pokker så god med riflen.
Gi meg også et slikt våpen, og jeg slår ham med lukkede øyne.
Det er lett å si, O'Flynn. Du har mye å lære.
Se på deg! Du har vært her i 12 år!
Alt du får, er kaldt sauekjøtt. Han får en bedre middag.
Var du i Dodge City?
William Hickok må ha vært der.
Jeg tilbrakte en natt der. Jeg var veldig trøtt.
Dodge City er et bra sted om man vil sove.
Kjenner du til revolveren hæren bruker?
Jeg har aldri hatt bruk for en.
Det er en nyere oppfinnelse av din landsmann, oberst Colt.
Gud skapte mannen. Sam Colt gjorde dem til likemenn. Mer eller mindre.
Det er derfor jeg liker amerikanere. Dere er et handlingens folk.
Ta litt mintgelé på lammet.
Den er min egen kreasjon.
Jeg studerer nybyggertiden. Jeg har lest mye om den.
Fortell meg om dingoene.
Det virker mye å få 10 pund per måned bare for å skyte villhunder.
Du har nok menn og våpen til å drepe hver eneste dingo i mils omkrets.
Med mindre du snakker om desertører.
Visste du at indianerne i Amerika er en rase som mangler ord for "hjul"?
De fatter ikke landbruk. De forstår ikke "privat eiendom".
Sier du det?
Etter hva jeg hører, så har dere funnet en løsning på problemet.
Det kommer nok an på om man er indianer eller ikke.
På mange måter er våre to nasjoner nokså like.
Begge brakte sivilisasjonen tilbake til steinalderen.
Dessverre har vi her i landet mislyktes på ett punkt.
Vi har ikke kunnet temme verdens mest primitive menneskerase.
De australske urinnvånerne.
Ikke tenk på ham. Han er harmløs.
Foreldrene mine ble slaktet ned av aboriginere.
De angrep så raskt at moren min ble funnet død med sytøyet i hånden.
Nå slakter de sauene og kyrne våre.
Regjeringen tillater nybyggerne å håndtere saken på sin egen måte.
Det er offisiell politikk. Det kalles "pasifisering ved makt".
Men hovedproblemet er, enda så primitive som de er,
at de har lært seg å holde seg utenfor rekkevidden av rifler.
Der kommer du inn i bildet, Mr Quigley.
Hva i helvete?
Bli stående!
Ingen slår meg ut av mitt eget hus!
Stå ikke bare der! Ta ham!
- Har han riflen med seg? - Rett ved sin side.
Ta ham, sa jeg!
Han bare sitter der med den store børsen.
Hold hodet lavt! Kelly, der!
Carver, ta siden!
Brophy, du tar baksiden!
Fisefin amerikansk skytter.
Som spiser fisefin mat.
Kom igjen! Spark ham i ryggen! Sånn, ja! Spark ham bak!
La Roy være!
Få henne vekk!
Kast ham i vognen. Før ham to dagers reise herfra og dump ham der.
La Australia ta ham av dage.
Ta det sprø kvinnfolket også.
Du glemte gullet.
Hva var det han sa?
Marston.
Han betalte ham i gull!
Han har rett.
Gi oss litt vann, og du kan ta gullet.
- Jeg kan ta gullet uansett. - Tenkte du ville si det.
Kom igjen!
Om bare folk kunne la være å slå meg i hodet.
Ikke tenk på det. Det er vanlig at en ny jobb ikke begynner så bra.
- Vi bør... - Hva da?
Bestefaren min sa at når man går seg vill i ørkenen,
bør man sove om dagen og gå om natten.
Sa bestefaren din det?
Sa han også at vi kommer til å dø uten de hestene?
Hva gjør det om vi dør først?
Av og til snakker hun faktisk litt fornuft.
- Hva var det du sa, Roy? - Ingenting.
God morgen, major.
Hva skal det være? Forfriskninger?
Det var snilt.
Jeg vil gjerne at du skal identifisere to lik for meg.
To menn stakk av.
Men det er nok to nykommere som må ha gått seg vill her forleden.
En mann og en kvinne?
To menn. Den ene er knivstukket, og den andre er skutt i hodet.
Coogan og Miller.
Det ser ut til at mannen og kvinnen fremdeles er forsvunnet.
Ikke sant?
Ta det helt med ro.
Jeg tviler ikke på at jeg vil finne dem.
Du...
Går det bra?
Tror det.
Hva har de tenkt å gjøre med oss?
De har allerede gjort det. De har gitt oss vann.
Merkelige greier.
De lar meg beholde den, når alle hvite med rifler vil drepe dem.
- Unntatt deg. - Det kan ikke de vite.
Nei vel? Noe sier meg at du og jeg var på feil side av skjærsilden.
Dette er et spesielt sted. De brukte nok magi på oss.
Den gamle mannen ser ut som en høvding eller medisinmann eller noe.
Hva er det der?
Sikkert noe som kom ut av sørenden på en nordlig kenguru.
Mener du kengurudritt?
Så snilt...
- Tror du det er trygt å spise? - Har du et bedre forslag?
Tusen takk.
Kom igjen.
Jeg spiser ikke noe som fremdeles rører seg.
Skal du skyte den først?
Man skjærer en remse av et stort stykke kenguru.
Sånn.
Vær så god.
Sving armen. Rull håndleddet. Man må holde løkken åpen.
Se på det som skal fanges. Sving tauet og kast det rett fram.
Så drar man inn igjen.
Bare smak på dette, du!
Men først må du gjette hva det er.
Den lille jenta er bare så søt.
Det er hun.
Men ikke så søt som Roy junior.
Herregud, ikke enda en Roy.
Jeg vet ikke hvordan du har det, men jeg er iallfall god og mett.
Roy var ute og jaktet rype da comanchene kom.
Jeg tok barnet og en pistol og gjemte meg i en jordkjeller.
Indianerne ødela torvhuset vårt. Jeg var stille, men barnet gråt.
Jeg forsøkte å hysje på ham og amme, men til ingen nytte.
En av dem var veldig fulle. Han tok på seg det grønne forkleet mitt.
Han må ha hørt noe, for han skrek og kom nærmere.
Jeg la hånden over barnets munn. "Ikke gråt. Pappa kommer snart."
Indianerne fant oss, men de bare lo.
De var fulle. De ville ikke skade noen. De red av gårde.
Roy kom hjem ved solnedgang.
Jeg torde ennå ikke gå ut av kjelleren.
Jeg var redd for reaksjonen hans fordi jeg hadde kvalt sønnen vår.
Jeg bør finne en måte å fikse underskjørtet på. Se på det.
Han bare gravla barnet vårt, satte meg i vogna
og kjørte 112 km til Galveston uten å stoppe.
Han sa ikke et eneste ord.
Han satte meg på første og beste skip. Det skulle til Australia.
Han sa: "Jeg vil ikke ha en kvinne som dreper sønnen min for selv å overleve."
Han snudde seg, gikk derfra og så seg aldri tilbake.
Det vet jeg, for jeg så etter om han gjorde det.
Det faller snart fra hverandre.
Jeg er trøtt.
De babler ikke akkurat så ørene faller av til avskjedshilsen.
Johnson-familien gjorde alltid det.
Hva da?
Husker du kirkemøtet? De spiste alles syltetøy og paier, så dro de bare.
Det er vår egen feil at vi inviterte dem igjen i år.
Hvorfor gjør de det?
Derfor.
Kom tilbake!
Der borte!
Faen...
Av alle de mest idiotiske ting jeg har sett...
Ville du få hodet skutt av?
Alle som tror på magi, er gale.
Ikke løp av gårde på den måten.
Jeg kunne ha trengt litt hjelp.
Nå har jeg iallfall utstyret mitt.
Men ingen saltasker. Da kan jeg ikke gjøre ladegrepet.
Vi har én hest og to drikkeflasker.
Og én rytter kom seg unna. Marston vil få vite hvor vi er.
Noe vi ikke vet.
Jeg fryser.
Det er du som har teppet.
Kanskje vi kan dele?
Det er noe jeg vil snakke med deg om.
Skal vi dele, så er det noe jeg vil snakke med deg om.
Når sommeren kommer, la oss skaffe litt tømmer til en ekte hytte.
- Du skjønner, Roy, jordvegger... - Matthew.
Jeg deler ikke seng med noen før de vet hvem de deler den med. Spytt ut.
Med en tømmerhytte kan vi ha glassvinduer.
Vi får se.
Havet må ligge vestover.
Det er dit vi skal, men det er ikke lett å se.
Faen!
Så du det?
Jammen var det den største mauren jeg har sett.
- Hva heter jeg i dag? - Matthew Quigley, som alltid.
Hva sier du til at vi to kler oss nakne og tar en svømmetur?
Er du gal? Det er ikke noe vann her.
Fy skamme deg.
- Hva med i går kveld? Du... - Gjorde hva da?
Glem det.
- Nå? - Ganske bra. Du har forbedret deg.
Bær hylsteret høyere. Grip våpenet på vei opp.
Men jeg er rask, ikke sant?
- Kan jeg bli like rask som deg? - Om du øver mye? Nei.
Ikke nå igjen!
Hvor er de andre?
De er døde alle sammen.
Quigley var overalt!
Fire til... Jeg nekter å tro det. Så du ham?
- For langt unna. - Hvor langt?
- Muligens 1200 meter. - Det er umulig.
Hvor lang tid gikk det fra kulen traff til du hørte riflesmellet?
To, kanskje tre sekunder.
Matthew Quigley begynner virkelig å irritere meg.
Hvor mange menn kan vi sende ut?
Disse og to til. Seks menn er ennå ute og jakter.
Greit.
Mannen som får med seg Quigley, får 50 pund i gull.
Fortsett å øve.
- Bare si det om vi har gått oss vill. - Det har vi.
- Jeg tåler dårlig nytt. Si det. - Jeg aner ikke hvor vi er.
- Ingen vits i å pynte på sannheten. - Jeg tror vi går i ring.
Jeg ser tvers gjennom hvite løgner. Bare si det. Har vi gått oss vill?
Nei, jeg vet nøyaktig hvor vi er.
Bra. For å være helt ærlig, så begynte jeg å bli litt nervøs.
Jeg vet ikke hvor vi skal, men det er ingen vits å bli for sen.
Kom dere til helvete vekk herfra! Opp med farta!
Ryggen min er brukket.
Du er skutt i magen. Du er hinsides all hjelp.
Drep meg.
I hvilken retning ligger Marstons ranch?
Hvor langt unna er nærmeste by?
Hvorfor skulle jeg si det?
Sier du ikke noe, lar jeg deg leve.
Jeg er ny her, så jeg er litt nysgjerrig.
Tror du dingoene tar deg først? Eller maurene?
Quigley, ikke la meg ligge her!
Den ligger to dagsritt mot sørvest. Meekathanga ligger forbi tørrleiet.
Snakk så jeg forstår! Ellers henter jeg maurene selv!
Det er en by! Et dagsritt forbi det tørre elveleiet.
Den veien.
Ta livet av meg!
Du har ett skudd igjen i våpenet.
Gjør det beste ut av det.
Alt i orden, vennen.
Vi bør fortsette til vi finner hjelp.
Vi bør slå leir for natten. Barnet er svakt, det trenger ly.
Ungen er sikkert seigere enn oss.
Den lille fyren spiste som om han aldri hadde sett mat før.
Han spiste, ja, men han trenger melk.
Jeg husker ikke å ha sett så mange melkekuer i nærheten.
Det burde ligge en by mot sørvest.
Vi kan klare det på et tøft dagsritt.
Vi klarer det ikke. Han bør bli her hos meg. Du rir fortere uten oss.
La meg ta ekstrariflen og pistolen.
Vet du hvordan man bruker en skyter?
Født og oppvokst i Texas.
Det er nok vann til å vare i to dager når jeg ikke er her og drikker.
Hva synes du?
Hva er det? Hva er galt?
Du.
Du må være eneste mann på kontinentet som spør om hva jeg synes.
- Det bør holde. - Takk for øglene.
Du har sjekket våpnene tre ganger. Vi har mat og vann. Vi klarer oss.
Dra, du.
Skulle du møte noen av hans egne, så gir du dem Little Bit, ikke sant?
Det må du love meg.
Jeg kunne trenge nye klær.
Han har det bedre hos dem.
Ser du noen ikke altfor dyre kjoler, så er rød favoritten, eller rosa.
Men rød er favorittfargen min.
Jeg burde være tilbake innen to dager. Etter tre...
- Du kommer tilbake. - Det kan du banne på.
GRIMMELMANS DAGLIGVARE
Et høyst uvanlig kaliber.
Det vil ta litt tid.
Nei. Kulene til en .450 britisk muskett nummer to. Marston venter ikke.
Han er en morder. Han blander gift i melet for å drepe aboriginere.
- Det er en ond, usivilisert... - Pappa, la mannen spise.
Han skal ri langt i natt.
Jeg fant kondensert melk og hermetisert kjøtt til deg og kvinnen din.
- Hun er ikke akkurat kvinnen min. - Klaus, kom bort hit.
- La meg introdusere min sønn. - Hyggelig å treffe deg.
Jeg vet hvem du er, amerikaneren som har hjulpet aboriginerne.
Er det riflen jeg har hørt om?
Du må gjerne se på den.
- Den er så tung. - Det venner man seg til.
Jeg gjemte hesten i kløften. Kan jeg be deg hente den for meg?
Klaus, sal opp vår egen hest etter at du har hentet Mr Quigleys.
- Det har han ikke sett på plakater. - Alle kjenner til deg.
Aboriginerne som kommer for å handle med oss, snakker om "sjelens kriger".
Jeg er blitt kalt mye rart, men aldri det.
Hent de andre!
Gutt, hvor fikk du tak i den salen?
Ikke gråt.
Pappa kommer snart hjem.
Ikke gråt! Hysj, lille barn!
Pappa kommer snart hjem.
Pappa kommer snart hjem!
Ikke gråt!
Pappa kommer snart hjem.
Gråt! Vil du gråte? Gråt alt det du vil!
Gråt, vennen! Gråt!
Pokker heller, la oss lage lyd begge to!
Så du det? Jeg skjøt den som hadde det grønne forkleet på!
Løp, fordømte feiginger! Pell den gule ræva di vekk!
Dette får nok fart på dere.
Patronene skal være klare når du kommer tilbake med barnet og damen.
Fram til da...
Jeg takker, men jeg har aldri hatt bruk for en.
Jeg kan aldri betale tilbake det jeg skylder...
- Nei, vær så snill. - Ta det.
- Det tilhører Marston. - Da så...
Sikker på at du ikke vil overnatte? Du trenger hvile.
Klaus burde ha vært her med hestene nå.
Jeg bør nok dra tilbake.
Gå inn! Nå!
Ta framsiden! Oliver, bli med meg!
Sjekk smuget!
- Hva skjer? - Han er på framsiden!
Ut!
Vi har ham! Pass på vinduene!
I andre etasje!
Dekk baksiden!
Fanken!
Han er ferdig. Stedet faller fra hverandre.
Kom hit, alle mann!
Ingen overlever noe slikt.
- Så du hvor han dro? - Det er mørkt som i en sekk der.
- Han kan ikke ha overlevd. - Hvorfor ikke?
- Gå ned og sjekk. - Det kan du gjøre. Jeg blir her.
Unnskyld meg.
Jeg gir meg!
Ikke skyt!
Sånn. Ser du? Ingenting.
Det er mulig du lykkes med våpenet i beltet. Kanskje lykkes du ikke.
Det var det jeg trodde.
Mamma!
Hvorfor?
Ta en grundig titt!
Marston kommer til å ta deg uansett om du dreper meg.
Jeg skal ikke drepe deg. Du skal nemlig si til ham at jeg skal ta ham!
Gå!
Kom! Fort!
- Å banke på er bare tull! - Quigley kommer.
- Han drepte Paddy og Oliver. - Han skulle ta deg.
- Han tar oss alle, det vet jeg. - Hold kjeft!
Én mann har slått dere alle!
Brophy og Mitchell følger meg til passet.
Dobkin, finn alt ledig mannskap. Jeg skal finne Ashley-Pitt.
Og få ham ut herfra! Han blør over hele teppet!
Alt er i orden.
Hva var det som skjedde?
Comanchene kom.
Men Little Bitty er i orden.
Jeg drepte comanchene, og han er helt i orden, elskling.
Du er litt av en kvinne, Cora.
Fant du ryper?
Jeg fant det som er nest best.
De hadde ingen røde kjoler.
Det gjør ikke noe! Er den fin?
Den så bra ut på meg.
- Jeg savnet deg. - Gjorde du?
Hvem savnet du?
- Deg. - Ikke han andre fyren?
Jeg vil ikke at du skal dra.
Du er pen i den nye, blå kjolen.
Flyr du på Marston, så dreper han deg.
Gutt, neste gang hun snakker slik, så tiss på kjolen hennes.
Du har all rett til å være lykkelig.
Da kan jeg vel ikke overtale deg?
Jeg skal sørge for at hun kommer trygt vekk herfra.
Takk.
Vet du hva? Jeg forstår meg ikke helt på deg ennå.
Bra. Gale mennesker er velsignet på det viset.
Jeg kommer vel ikke til å se deg igjen?
Du er jammen meg vakker i morgensolen.
Farvel.
Er alt klart?
To menn framme, en på baksiden. Scotty patruljerer åskammen.
Mennene lurer på om den som dreper Quigley får 200 pund i gull.
Dusøren du satte.
Hvem var det som spurte om det?
Cavanagh.
Cavanagh kan vokte inngangen.
Si at han skal ha på seg min frakk og hatt.
- Marston. Han er på baksiden. - Hva driver han med?
Han tømmer revolveren slik at den er ny-ladd i kveld.
Tror du han mister forstanden?
Kanskje Scotty fikk has på Quigley.
"Alle unntatt Marston kan trygt dra før soloppgang. Hilsen Quigley."
Han må tro jeg er dum. Det betyr at han vil finne på noe i natt.
Greit, ingen skal sove.
Gi meg den!
Hold deg våken!
- De er forsvunnet. - Hva?
- Tre menn dro sin vei i natt. - Hvorfor stanset du dem ikke?
Hvor er han?
Han må være langt der oppe, mellom toppene.
Det var Cavanaghs belønning.
Jævelen har ventet på at to idioter skulle stille seg i skuddlinjen.
Greit...
Vi skal gjøre det siste Quigley venter seg.
Kom igjen.
Han har dratt. Vi drar tilbake til ranchen.
Ri opp dit.
Jeg er skadet og skal ikke finne på noe.
Kast vekk håndvåpenet. Rolig.
Kom deg på beina.
Herregud!
Gå rundt ham. Jeg skal dekke deg.
Denne steinen dekker deg.
Gå, din fordømte feiging.
Nærmere!
Den neste kan gå tvers gjennom deg. Hvor modig er du?
Jeg kommer fram.
Ikke akkurat modig, men smart.
Jeg har ham! Jeg tok Quigley!
Jeg har en gave til deg. Quigley, levende.
- Halvt levende. - Godt jobbet, begge to.
Ser man det...
Hyggelig at du stakk innom igjen.
Hva? Ingen kvikke replikker?
Den store Quigley.
Dette er det dere var så redde for.
Ta ham med bort hit og heis ham opp.
Opp med deg!
Skjær av tauet.
Legg så riflen på bakken foran ham.
Hiv den vekk.
Gå og hent den andre revolveren min.
Du hadde sikkert ønsket å ha riflen din nå,
men jeg tror du vil innse at min idé er mye bedre.
Stikk den nedi beltet hans.
Kom igjen!
Du kjenner ikke oberst Colts revolver, så dette vil bli din første leksjon.
Slapp av, Mr Dobkin og Mr O'Flynn vil sørge for at det blir rettferdig.
Jeg skal bare ta et par skritt bakover.
Og litt til venstre. Sånn, tenker jeg.
Nå står du rett foran min gamle pistolblink.
Noen menn blir født i feil århundre.
Jeg tror jeg ble født på feil kontinent.
Og forresten, du har sparken.
Dette er ikke Dodge City.
Og du er ikke Bill Hickok.
Jeg sa jeg ikke hadde bruk for en, ikke at jeg ikke kunne bruke den.
En smule redusert, men det ser ut til å være Mr Quigley.
Du har en del å forklare. Ikke at det vil hjelpe deg stort. Sersjant...
Ifølge arrestordren underskrevet av en fredsdommer,
tiltales du for en rekke grove lovbrudd, inkludert mord.
Kort sagt har vi papirer på at vi kan henge deg.
Jeg har ikke tenkt å dingle fra galgen.
Du kan selvsagt bli skutt på vei mot rettergangen.
I et forsøk på å rømme, selvsagt.
Eller du kan dø her, etter å ha skutt mot Hennes Majestets væpnede styrker.
Avgjørelsen...
- Når drar neste skip? - Til Europa eller Amerika?
Amerika.
La oss se...
DUSØR: MATTHEW QUIGLEY
Det seiler et skip til San Francisco i ettermiddag.
Navnet ditt?
Roy Cobb.
Hvor mange?
To.
Jeg har noe jeg vil si deg.
Jeg har et par ting jeg vil si til deg også.
Husker du at du sa at jeg måtte si to ord før du ville dele seng?
Hva var det?
Oversatt av Visiontext: Heidi Åmot
NO